www.titlovi.com
Džabe smo izumeli telekomunikaciju i avione...
otac mi je uvek rekao...
nema bržeg i bezbednijeg glasnika od goluba.
Kada su ubili princa u Sarajevu i kada je izbio veliki rat...
monarhija je poslala 100.000 goluba pismonoša na front.
Spasili su hiljade života.
Moj otac, ko je bio najpoznatiji uzgajivač golubova u Segedinu,
regrutovan je među prvima sa svojih stotinu sivih golubova.
Moja majka je klečeći na kolena plakala
kada smo dobili vest o njegovoj smrti.
A ja sam ostavio školsku klupu i uzeo jedinog preostalog goluba...
i otišao sam u vojsku.
I sad sam ovde. U Italiji, iza neprijateljskih linija.
To je to! -Puška! -Kavez! -Suvo je.
Pusti ga!
Pipneš li mi torbu još jednom, preseći ću ti grkljan!
Pusti ga!
Slučajno je bilo.
Dođi, pomozi.
Dođite.
Imam tri čiste mete. -Vodniče!
Čekaćemo.
Promeniću pravac.
Kako se zove?
Noa.
Kao taj iz poplave?
Novi si?
Vidi se.
Ova trojica se već poznaju od ranije.
Vodnik, Vlah i Labonc.
A vi?
Mene su nedavno prebacili sa istočnog fronta.
Gledaj ga.
Nenormalan...
Čisto je.
Krećemo!
Vodniče, dva dana nismo spavali. -Hoćeš jedan metak u guzu?
Dva...
Saberi se onda!
Nedavno su otišli.
Pitanje je kad će se vratiti.
Ostaćemo ovde.
Imaš još?
Hoćeš da ga ispečem sa kiselim krastavcima? -Naravno.
Đavola ćeš ti ispeći.
A što? -Jer nam treba taj golub.
Vodniče, gde idemo?
Šta je misija?
Moramo razotkriti jednu italijansku centralu za slanje poruka.
Na obali reke Foldina...
odavde oko 20-25 milja prema zapadu.
Tako daleko...
pravo čudo što smo dovde stigli.
Mi samo istražujemo, nećemo se boriti.
To znaju i digići?
Posmatramo, beležimo, a rezultate istraživanja ćemo poslati kući.
Zato nam treba golub.
Za 30 minuta stigne na glavni štab, a mi ćemo ići za njim.
Dva dana tamo, tri dana nazad.
To je pet dana.
Kako ćemo ostati neprimećeni?
To ću ja znati.
Nije dobro osmišljeno.
Ja sam izmislio naredbu? Nisam ja izmislio.
Ima i pametnijih od mene koji previđaju situaciju.
Izviđač si? Molnar?
Ti? -Da.
Izviđači smo i izvršavamo naređenje.
Dobro onda.
Monarhija se priprema za obuhvatni napad na celoj front liniji.
I mislite da su dobro razmotrili? -Vodniče, barem da imamo municije.
Razmišlja li neko normalno odgore? -Naređenje je naređenje!
Ako neko sumnja u to, razneću mu glavu!
Šta će mu ta lobanja?
Pitaj ga.
Moj sin, Klaus, prošle godine je pao kod Krafrajta.
Obećao sam njenoj majci da ću ga odvesti kući u Feldkirhen.
Na brdu...
iza sela, nalazi se jedna kapela.
Tamo ja pevam.
Iza kapele se nalazi jedno groblje, tamo ćemo ga sahraniti.
Sin ti se zvao Klaus?
Kao oca, tako i sina.
Klaus!
Tvoj sin će stići kući!
Znam.
Kad se ovo završi, dobićete mesec dana odmora.
Kako ćeš to regulisati? -Takav je bio dogovor.
Da možete ići kući.
Vi ne idete kući?
Bolje mi je ovde.
Nahranio si goluba?
Čuo si već o Leninu?
To je taj bolševik koga svi mrze.
Mrze ga jer kaže istinu.
Celog života sam morao raditi to što mi gospoda naređuju.
Kući u fabrici...
ovde na frontu...
Dosta mi je...
Tebi nije?
Ja nisam došao ovde jer su mi gospoda tako rekli.
Nego?
Ja branim svoju domovinu.
U Italiji.
Ovo je kao Janoš brdo.
Bio si tamo?
Jednom smo otišli ja i žena, gledali smo grad,
pričali smo.
I kad sam hteo da joj zaprosim ruku,
izbila je oluja.
Grmilo je, sevalo.
Drhteći smo morali sačekati kraj ispod jednog drveta.
Stalno razmišljam o tome šta sad radi.
Lepa, mlada žena, u velegradu...
S kim može da bude...
šta radi...
Idem...
idem da odspavam.
Po mom mišljenju, mislio je na njenog muža. -I ja tako mislim.
Čuješ, klinac?
Dolaziš sa mnom.
Gde?
Dalje odavde.
Pređemo u Švajcarsku i tamo sačekamo kraj.
A šta će biti sa Janoš brdom?
Nećete da odete kući, kod svoje žene? -Gde je ta domovina?
Ako ostaneš ovde, nećeš preživeti.
Ako dezertirate, nećete trebati vodniku.
Šalio sam se, vojniče.
Klinac!
Šta radiš?
Gde je Molnar?
Ušao je još sinoć...
Proverite imamo li sve stvari!
Moja municija!
I moja isto!
Za ime Boga!
Klinac!
Kreći! Dođi!
Do vraga! Jebem ti!
Čekaj!
Ne!
Kramer!
Ostalo ti je još municije? -Dva... -Dva šaržera?
Dva! -Klaus!
Klaus!
Pet metaka! -Klinac! -Dva šaržera!
Vraćamo se u pećinu? Ili ćemo ih zaobići?
Znaju za nas! -Ostaćeš ovde sa klincem i pokrivaćeš me!
Pucajte naizmenično svakih 10-15 sekundi, jasno?
Da! -Klaus! Ti ćeš napadati odole, a ja ću sa strane!
Pokret!
Klaus.
Ja sam.
Moj sin.
Ja sam.
Idi kući kod svoje majke.
Otići ću kući!
Jedi!
Sin mu se borio sa nama kod Karlsfrajta.
Kad je umro...
Kramer mu je odsekao glavu sa jednim velikim nožem
i posle ga je skuvao u jednom loncu
dok mu koža nije otpala sa lobanje.
Kažu da je vodnik ranije bio oficir. -Bio je poručnik.
Šta se desilo?
Nije mu se svidelo da je vojska gladovala u rovovima,
dok su oficiri pili šampanjac u palati.
Rekao im je to u lice.
Nije hteo da spada među njima.
Otkad služite pored njega?
Dve godine.
Retkost da se vlah tako dobro slaže sa jednim mađarom.
Slušaj, klinac...
ja ne želim ništa drugo samo da preživim ovaj proklet rat.
Ali umro bih za ovo.
1916. godine...
kad je Rumunija napala monarhiju...
nas nekoliko rumuna iz eksadrila smo pričali
šta će sad biti sa nama...
Nismo hteli da nas prebace na rumunski front
da se borimo protiv svojih.
Sledeći dan su nas uhapsili zbog kovanja zavere.
Uhapsili su nas i nosili pred vojni sud.
Sudac me je pitao jesam li se pokajao zbog svojih grehova.
Rekao sam mu...
pošto sam obećao ženi i detetu da ću otići kući...
i ako ne odem, to bi sažalio.
Ali drugo ne.
Fodor je tada bio poručnik,
potomak čuvene vojničke porodice.
Prognozirali su mu veliku budućnost.
On je bio dodeljeni branilac.
Kad je tužilac za mene, kao vlaškog špijuna, tražio smrt streljanjem,
Fodor je samo rekao: "gdine sudijo, gledajte ga,
on nije vlaški špijun, nego jedan običan smrdljivi seljak
koji ne zna šta priča.
Šteta bi bilo protraćiti metak za njega,
dajte ga pod moje zapovedništvo, a ja ću stvoriti čoveka od njega.
A posle?
Još stvaramo jedan drugog.
Šta imaš na tebi? -Moja uniforma je bila krvava.
Skinuo si sa digića?
Njemu već svakako ne treba.
Da te ne pobrkam ovde u mraku...
Našli ste municiju? -Jedva.
Ali hrane ima napretek.
Hvala.
Moguće da je neki magacin.
Šta mislite, bezbedno je?
Da su već čuli pucnje, već bi odavno bili ovde.
Sad sam se setio...
ovo su naši dragi drugovi digići ostavili za nama...
Karte? -Znaš da igraš?
Znam. -Vodniče?
Bolje da spavamo.
Jednu partiju dok večerate.
Dobro. Ali samo jednu.
Radu!
Ovo ja zovem!
Sa ovima bi mogli dobiti i rat.
Daj mi malo tog pića.
Ovo je već govor.
Nazdravlje.
Dobar je on dečak!
Klinac, imaš li ljubavnicu?
Golubicu.
Koliko ima godina? -Tri.
Da je čovek, imao bi godine kao ja.
Vodniče, vi imate...?
Imao sam.
Još uvek ti piše.
Hteo sam da je zaprosim.
Ali nisam mogao da isplatim kauciju.
Ali sad pošto već nisi oficir... -Sad već ne treba kaucija.
Slobodno je oženi, pa ćete me posetiti na Iklodu.
Vajbo Rozika.
Sa majkom obično sedi u trećem redu...
Kad ministriram, uvek nju gledam...
Ispratila me je na stanicu.
Hteo sam da je poljubim...
možda će mi doneti sreću.
Ali nije pustila.
Sve dok je nisam zapretio da ću doći ovde i pustiti da me ubiju.
Onda me je poljubila...
ali ne po mojim usnama...
nego po mom čelu.
Poželela mi je sreću...
i rekla je da se ne junačim.
Tad sam je zadnji put video.
Lepa devojka?
Prelepa.
Garant se dobro ljubi.
Nemoj pustiti da te ubiju.
1911. godine...
na Iklodu smo imali svinjokolj.
Svinja je bila tolika...
da smo osmorica morali da je držimo za nogu da ne pobegne.
Jedan od njegovih talijanskih rođaka...
doneo je pet litara grape...
Tad sam pio prvi put u životu.
Jako me je strefilo. Bilo je ukusno.
Klinac!
Znaš li italijanski? -Latinski.
Slično je.
Radu zna ponešto.
Ja znam samo: vaffanculo!
Jebi ga! -Vaffanculo...
Idemo li dobrim pravcem?
Gledajte!
Blizu smo.
To je to.
Moguće da je on kurir.
I golub koji smo ranije već videli.
Nosi poruku na vrhovni štab.
Dvojica ih je?
Evo ga još jedan!
Koliko nam je municije preostalo?
Jedan šaržer. -I ja imam još jedan.
Napadamo.
Mi smo samo na izviđanju! -Naredba se promenila.
I ko je to promenio? -Ja.
Šta? -Ako uspemo da spalimo golubarnik,
i ako ostanu bez golubova,
komunikacija će im biti u kolapsu... -Ali... -Spalićemo golubove?
Jedva ih čuvaju. Ne smemo izostaviti jednu ovakvu šansu!
Ovo je samoubistvo!
Znam da je rizično.
Ali možda ćemo ovde i sad dobiti rat!
Stvarno misliš da ovde možemo pobediti?
Kajaću se do kraja života ako ne probam! -Njima hoćeš ugoditi?
Onima koji su te degradirali? -Imam jednu ideju.
Kako ćemo otići kući odavde? -Imaj poverenja u mene!
Ja...
ne smem da diram golubove...
Klinac, ti ćeš ostati ovde i pokrivaćeš nas!
Ubio si već čoveka?
Noa ide sa nama! -Vodniče!
Ubijemo stražare, spalimo golubarnik,
i pravac kući!
Za dve nedelje...
na Iklodu jedemo đuveč sa pilećom džigericom, shvataš?
Dok ja ne pucam, nećeš ni ti, važi?
Stani!
Ko si?
Ne čuješ? Ko si?
Nem je.
Šta hoćeš?
Golub je bio kod mađara?
Gde si ga našao?
On te je pogodio?
Šta si tražio ovde?
Verovatno je izviđač.
Izgubio si se?
Pucali su i odatle!
Vodite ga nazad, pa ćemo razgledati okolo!
Imaš drugove?
Drugovi!
Dolaze i drugi?
Hoće li biti napada?
Zadnji put te pitam!
Gde su ti drugovi?
Sam sam.
Vodniče!
"Rat je završen."
"Austro-Ugarska Monarhija je kapitulirala."
Prevod: baglyaspeter
Posvećeno žrtvama Prvog svetskog rata
Preuzeto sa www.titlovi.com